ÎN TIMP CE DORMEAI
Sunt câteva lucruri pe care mi le amintesc din copilărie.
Dar nu mi-amintesc să fie așa portocaliu.
Mai întâi, mi-amintesc că eram cu tata.
Își lua o privire pierdută și-mi spunea că,
"Viața nu decurge așa cum vrei tu."
Mi-aș fi dorit să știu la acea vreme că vorbea despre viața mea.
Dar asta nu ne-a împiedicat să pornim într-o mulțime de aventuri.
Își pregătea mașina care mai mergea câteodată,
și îmi povestea povești uimitoare...
despre ținuturi ciudate și exotice...
în timp ce ne îndreptam spre destinații incitante...
cum ar fi Milwaukee.
Dar e uimitor cât de ne-exotic este Wisconsin-ul...
Dar amintirile mele favorite erau povestirile...
pe care mi le spunea despre mama.
M-a dus la biserica unde s-au cununat...
și l-am rugat să-mi spună mai multe despre ceremonie...
și despre trăznitul meu unchi Irwin...
care a adormit cu capul în macaroanele cu brânză.
Și l-am întrebat pe tata când a știut că...
o iubește pe mama.
Și mi-a răspuns, "Lucy, mama ta...
mi-a făcut un dar.
Mi-a dăruit lumea."
De fapt era un glob pământesc cu un bec în el.
Dar pentru un romantic ca el, putea fi chiar lumea.
Prima dată când l-am văzut,
nu mi-a dăruit chiar lumea.
Era vorba de o fisă de tren de 1,5 dolari.
Dar îl așteptam în fiecare zi.
Venea la ghișeul meu între 8:01 și 8:15...
în fiecare dimineață, de luni până vineri.
Și era perfect, ca un Făt-Frumos.
De fapt, n-am discutat niciodată cu el.
Dar într-o zi o să se întâmple. Știu sigur asta.
Știu că într-o zi o să am ocazia să mă prezint lui,
și totul o să fie perfect.
O să fie prințul meu.
45 de dolari pentru un brad și nici măcar nu-l livrează acasă?
Dacă comanzi de 10 dolari mâncare de la domnul Wong, ți-o aduc la ușă.
Trebuia să iau un molid. Era mai ușor.
Lucy!
Motivul reclamației: brad de Crăciun băgat pe fereastră.
Cum o să trec asta pe asigurare? Încă sunt supărați
după grătarul pe care l-a făcut Joe Jr. pe casa scărilor.
- Pe asta am ratat-o. - Au fost niște cârnați grozavi.
- O să plătesc pentru asta. - Nu-i nimic, Lucy.
Fratele meu Julie are o afacere cu geamuri.
Era să uit.
Crăciun fericit.
Lucy... Nu trebuia să faci asta.
- Ei bine, așa am vrut eu. - Încă nici nu mi-am făcut târguielile.
Ei, tată. Pot să-i dau sticla de vin Blue Nun pe care ai primit-o...
de la vărul Ornella, ofițerului care mă supraveghează?
Nu vezi că avem companie?
- Spune salut. - Salut, Luce.
Frumos...
...pulover. Mulțumesc.
E acolo.
Lucy, ești o fată de treabă. Joe Jr. e încă necăsătorit.
Da, mare mirare.
- Ce să fie? - Ca de obicei.
- Adică, ce? - Muștar. Cola.
- Lucy! Lucy, Lucy, Lucy. - Bună, Jerry.
- Mă bucur să te găsesc aici. - Eu speram să mă găsești în Bermuda.
Bermuda? Asta e bine.
Te-am propus pentru titlul de "Angajata lunii".
Ca de obicei.
Serios? Nu știam că există un asemenea titlu.
Ba da.
"Maistrul Jerry Wallace o propune pe Lucy Moderatz...
"pentru titlul de Angajata lunii.
"Lucy nu întârzie, lucrează în zilele libere...
"chiar dacă le-a lucrat și pe cele de mai înainte.
"Și dacă a lucrat de Ziua Recunoștinței, Lucy vrea să lucreze și de Crăciun"?
Jerry, nu lucrez de Crăciun.
O să primești o plăcuță gravată cu semnătura primarului.
N-am mers la vot.
- O să te plimbi de Ziua Sf. Paddy. - Urăsc paradele.
- Am menționat și plata suplimentară? - Te urăsc.
Lucy.
Violet e bolnavă și Celeste nu poate veni...
pentru că are nu știu ce reuniune mare în familie.
Și eu le-am promis copiilor că o să fiu acasă anul ăsta.
E o porcărie, Jerry.
Știu că nu-i drept, și nu te pot obliga s-o faci.
Dar, Lucy, tu ești singura...
Care nu are familie.
Haide, Richie.
Bună! Crăciun fericit!
Da...
Drăguță haina. Crăciun fericit și ție.
Ești frumos. Vrei să te însori cu mine?
Te iubesc.
- Ia te uită! - Hei!
Mișto haina.
- Ascultă, nu vreau necazuri. - Rahat!
Să fugim! Să fugim!
Ajutați-mă careva, vă rog! Domnule? Ați pățit ceva?
Puteți să vă ridicați? Domnule? Nu e bine deloc...
Domnule, ați putea să...
Mai respirați? Dumnezeule, ce bine miroși!
Vă rog, treziți-vă. Vă rog. Dumnezeule.
Vă puteți trezi? Mă auziți?
Doamne... Treziți-vă!
Să mă ajute cineva!
Domnule? Se apropie un tren expres.
E un expres!
O, Doamne!
Bună.
- Aduceți-l aici. - Să vină un doctor aici.
Dr. Stevens. Dr. Jessica Stevens.
Bună, mă scuzați. A fost adus un tip, adineauri...
- A fost internat un bărbat. - Bine. Cum îl cheamă?
Trebuie să știu cum îl cheamă. Nu știi cum îl cheamă?
E chiar acolo.
- De ce nu știi... - Nu pot să intru...
Nu puteți intra acolo.
- Nu, nu, nu înțelegeți. - Sunteți din familia lui?
- Doar membrii familiei. - Nu înțelegeți, eu sunt...
Așteptați aici.
În regulă, ce avem aici?
- Urma să mă mărit cu el... - Aduceți-l aici pe Dr. Ortiz.
Haide, vino cu mine. Pe aici.
- Trebuie să-ți audă vocea. - Bine.
Bună.
Totul o să fie bine. Știu eu.
- O să fie bine. - Ea e fata care i-a salvat viața?
- Da. - Aha.
E mai grozav decât atât. E logodnica lui.
Mă scuzați, doamnișoară. Trebuie să vă pun câteva întrebări.
- Domnule polițist, vă pot întrerupe? - Desigur, aștept afară.
Mulțumesc. Eu sunt Dr. Rubin.
- Eu sunt Lucy. - Nu-mi spune mie de permisiune!
- Unde dracu este? - Tată, mă faci de râs.
E așa palid!
- Ce e asta? - E fiul meu! Cum se simte?
- Nu puteți da buzna aici. - O să se facă bine, nu-i așa?
- Ce s-a întâmplat? - E în stare de comă.
- De Crăciun! - Isuse!
Semnele vitale sunt bune. Undele cerebrale sunt bune.
Undele cerebrale...
- Cred că o să scape. - Dumneata ești specialist?
- Cum s-a întâmplat? - A fost împins de pe peron.
- Ea cine mai e? - E logodnica lui.
- Logodnica lui? - Da.
- Peter s-a logodit? - Da, am crezut că...
- Nu, nu m-ați înțeles. - Stați așa.
- Ne-ar fi spus asta, nu-i așa? - Putea măcar să ne spună.
- Poate că a fost ocupat. - Ca să-i spună mamei lui că se însoară?
- Nu, nu țipați la el. - Nu țip la el.
Dacă ar fi fost și Jack aici...
- Bunico? - E bine?
Are o problemă cu inima. A avut trei infarcturi.
N-au fost infarcturi. Au fost episoade.
- Cu auzul stă bine. - Doctore, ea ce caută aici?
- Amice, ea i-a salvat viața. - I-ai salvat viața?
- Da, da, dar eu... - Am crezut că a fost împins de pe peron.
- A sărit după el pe șine. - Ai sărit pe șine?
- Da. - Doctore, credeam că are voie doar familia.
- Face parte din familie. - E logodnica lui, idiotule!
- Am înțeles, mă scuzați. - Nu înțelegeți, noi încă nu...
Nu l-am mai văzut de mult, și nu știam că...
Totdeauna mi-am dorit să găsească o fată drăguță.
Mă bucur că te-a găsit pe tine.
Of, Peter.
- De ce ai spus că sunt logodnica lui. - Ce-am spus?
- De ce mi-ai spus că ești? - Nu suntem logodiți.
Nici n-am vorbit cu el.
Dar, mi-ai spus că urma să te căsătorești cu el!
Vorbeam cu mine însămi.
Data viitoare, să-ți spui că ești necăsătorită și să pui capăt conversației.
- Ce o să mă fac? - Habar n-am.
M-a îmbrățișat așa strâns, că n-am apucat să-i mai spun.
- Știu. - Scuzați-mă, soră.
- E vreo farmacie pe aici? - Ce aveți nevoie?
Elsie. Vrea nitroglicerină.
- Pentru problema cu inima? - Problemă? Probleme!
Știi ceva, cred că i-ai salvat viața.
De fapt, cred că ai salvat toată familia.
Vino cu mine. Te conduc eu.
Și, deci, spune-ne, cum l-ai cunoscut pe Peter?
Mamă, poate nu vrea să ne spună acum, da?
De ce nu? Ne-ar prinde bine o poveste frumoasă.
- de unde știi că e frumoasă? - De ce să nu fie frumoasă?
Dar fata cealaltă, cum o cheamă? Aia pe care a cunoscut-o la bar?
Ce legătură are una cu alta?
- Ashley Bartlett Bacon. - Ox.
Știu că era drăguță pentru cineva cu numele Șuncă.
Păi, are acum una și mai frumoasă.
Și, spune, i l-ai furat lui Ashley?
Pariez că a fost dragoste la prima vedere!
Am un simț special pentru asemenea lucruri.
- Elsie, las-o să spună - Păi, tocmai ne spune.
Cred că te-a cucerit cu mașina aia extravagantă.
Ce ți-a plăcut la el, când l-ai văzut prima oară?
A fost un... zâmbet.
Sunt implanturi. Șase sute de dolari un dinte.
Ei bine...
Ne-am văzut, și...
el a zâmbit.
Și...
...și am știut că viața mea o să fie alta.
Deci...
Mâine seară, la 8:00.
Poftim?
Am bilete la spectacol. Știu un tip.
Bună.
Pariez că te întrebi...
ce caut aici în miez de noapte?
M-am gândit să mă prezint.
Mă numesc Lucy. Lucy Eleanor Moderatz.
Ar trebui să știi că familia ta crede că suntem logodiți.
N-am mai fost logodită până acum. E ceva neașteptat pentru mine.
Am venit aici,
ca să-ți spun că...
că n-am vrut să se întâmple asta.
Nu știu ce să fac.
Dacă ai fi conștient, n-aș fi în situația asta.
Iartă-mă, n-am vrut să te învinovățesc pe tine. Iartă-mă.
Doar că, atunci când eram mică,
totdeauna mi-am imaginat...
cum o să fie,
sau ce o să am când o să fiu mare.
Știi, erau niște chestii obișnuite.
Adică o casă, o familie, chestii de genul ăsta.
Nu că m-aș plânge de ceva.
Pentru că, știi, am o pisică...
Am un apartament...
Am acces unic la telecomandă, ceea ce e foarte important.
Doar că...
n-am întâlnit pe nimeni cu care să pot râde, înțelegi?
Crezi în dragoste la prima vedere?
Nu, cred că nu. Ești prea sensibil pentru asta.
Sau ai văzut vreodată o persoană,
și să știi că, dacă acea persoană te-ar cunoaște...
ar da cu piciorul la modelul de persoană visat de ea...
și și ar da seama că tu ești acel om...
cu care dorește să-și petreacă restul zilelor.
Te-ai îndrăgostit vreodată de cineva cu care nici n-ai discutat măcar?
Ai fost vreodată atât de singur, încât să discuți cu o persoană în comă?
Bryan Lynch. Domnul Bryan Lynch,
sunați la Amber Lynch la 2617.
La revedere.
- Lucy! - Bună.
N-am știut că ești aici.
- Bună. - Bună. Ai stat aici toată noaptea?
Ești ca mine. Pot să dorm oriunde.
Și crede-mă, ea n-a dormit.
Așa, bunico!
- Deci, ce face Peter? - Bine, s-a mai colorat la față.
- A mai prins culoare în obraz. - Da.
Eu trebuie să plec, mă bucur că v-am revăzut.
- Spune-i. Haide, spune-i. - Da.
N-am apucat să sărbătorim Crăciunul, așa că,
ne-am bucura dacă ai veni la noi.
Aș vrea... dar nu pot...
- Jack o să fie și el. - Așa e, nu l-ai cunoscut pe Jack.
- Nu, încă nu. - O să fie bucuros să te cunoască.
- Vii în seara asta? - Nu pot, trebuie să fiu la serviciu.
- Nu pot. - Scrie-ți aici telefonul și adresa.
- Midge o să te sune să stabiliți exact. - Bine.
Și o altă carte de vizită dacă te răzgândești.
Noi ne ocupăm de mobilier.
Cumpărăm mobilier de la persoane decedate.
Bine, gata, am luat-o.
- Atunci, la revedere. - Ne vedem mai târziu.
Pa.
- Doamnă, mă scuzați. - Ce mai e?
Iertați-mă, doamnă Callaghan. Astea sunt lucrurile soțului dumneavoastră.
- Nu e soțul meu! - Iertați-mă, ale logodnicului.
Iartă-mă, ești logodnica lui Peter?
- Bine. - Dalton Clark.
Colegul lui Peter de la Lubel, Parker, Jacobs și Fink.
- Trebuie să plec acum. - E un tip grozav.
A avut un an dificil. Cu accidentul de luna trecută și restul.
- Accident? - Bineînțeles că a fost un accident.
N-a fost vina... V-a spus el că a fost vina mea?
Jucam baschet, înțelegi? Purtam un creion în buzunar!
- Sunt avocat, nu-i vina mea! - Bine.
- Isuse, el spune că... - O să fie bine.
- Și ce mare scofală? - Ce mare scofală?
Jerry, ei cred că sunt viitoarea lor noră.
Și bunica e bolnavă de inimă și dacă-i spun adevărul,
o să fac infarct și o să moară, și o să o am pe conștiință.
Atunci, ce mai stai, du-te.
Și când Peter o să iasă din comă,
familia o să fie așa fericită, că o să uite că i-ai mințit.
Poate chiar or să-ți mulțumească.
Doar muștar!
- Bine. Și dacă nu mai iese din comă? - Atunci, cine o să mai știe?
- Habar n-am. - Ascultă, Lucy.
Când mama a aflat că mă însor, i-au explodat intestinele.
- Dacă le spui acum... - Doamne Dumnezeule.
Ai putea la fel de bine s-o împuști pe Bunica.
Hai, Mel.
Mel.
Ce naiba fac?
- Lucy! - Bună, Saul.
- Ai reușit, nu? - Da.
- Cum te simți. - Bine, bine.
Stai cu mine puțin. Nu vreau să fumez în casă.
- Încerc să le las. - Vrei și tu una?
Asta-i bine. Uite, stai aici.
- Nu te deranjează, nu-i așa? - Nu, sunt bine.
Știai că eu sunt nașul lui Peter?
Serios? Credeam că trebuie să fii catolic pentru asta.
- Ox a aranjat totul. - Aha.
A donat 50 scaune la salonul de bingo al preotului.
La catolici, nașul e ceva foarte important.
Practic ești ca un membru al familiei.
Ești norocos. E foarte important...
să ai o familie lângă tine în aceasta perioadă din an.
Părinții tăi nu sunt cu tine?
Nu, mama a murit când eu eram mică...
și, acum câțiva ani, tatăl meu s-a îmbolnăvit...
Și ne-am mutat în Chicago ca să meargă la un institut de cercetări medicale.
Cercetări. Un termen medical pentru ceva scump, nu?
Da. Exact.
Am abandonat școala și am început să lucrez la Metrou.
Și, acum un an,
a hotărât că l-au cercetat destul, și a murit.
Soția mea a murit la 51 de ani, pe 9 Februarie.
Îmi pare rău.
- A fost o perioadă grea pentru mine. - Da.
Dar Ox m-a făcut să trec peste asta.
- Sunteți prieteni buni? - Cei mai buni!
Lucy, cei din familia Callaghan,
m-au primit ca pe un membru al familiei lor.
Totdeauna le-am luat apărarea.
Și eu o să fac la fel.
Socotesc că da.
Lucy? Ai reușit să vii?
Bună, Saul. E grozav!
Voi doi, haideți înăuntru. Elsie a făcut lichior de ouă.
- Îți dau un sfat: bea doar suc. - Bine.
Ox, mamă, uite cine e aici. A venit Lucy!
- Bună, Mary. - O să fie ca de Crăciun.
- Veniți, e frig afară. - Astea sunt pentru voi.
Mulțumim, draga, mea.
- Avem cea mai grozavă masă. - Miroase așa de bine.
E așa de frumos.
- Cel din dreapta e Peter. - E așa de dulce!
- A da, veverițele. - Poftiți la lichior de ou.
- Mamă, unde ești? - Servesc lichiorul.
Mă duc să-mi iau aparatul de pozat.
- Toată lumea, aproape de brad. - Poze de Crăciun.
- Lucy, haide. - Haide-ți odată.
Nu vreau, eu...
Uite păsărica!
- Încă una, bunico, am clipit. - Ai noroc, eu am orbit.
- Îmi place. - Scuză-mă.
- Nu mai beau. - Aha.
Nu beau nici măcar mai puțin.
- Poate că ar trebui. - M-ai prins.
- Uite aici. - Eu le iau pe astea două.
- Ce-i aici? - Deschide-l.
- Ce e asta? - Întoarce-le.
- Perforate? Serios? - Da.
- Mulțumesc mult. - Luni o să mergem la Wallmart.
Nu-mi mulțumi. Eu ți-aș fi luat o Barbie.
- Îți place? - Alte cadouri?
- Am dat lovitura. - Bunico, asta e pentru tine.
- Un cadou. - "Pentru Ox de la Unchiul Al."
- Cine dracu' e Unchiul Al? - Unchiul Al din Buffalo.
- Îl știi pe al Al, bunico? - Pentru Lucy de la Moșul.
Îl știi pe Al? A venit aici în noaptea aceea...
Încă o dată ca-n vremurile de demult.
- Probabil încă vreo șapte cravate.
- Nu trebuia. - Ea le-a făcut.
Prieteni credincioși, dragi nouă,
Ne vor fi aproape încă o dată.
- Ceasul de aur, îmi place. - Cândva, curând, vom fi împreună.
- Dragule, e atât de scump. - De la Louie. Încă o cravată.
- Dacă soarta permite... - Bunico, sunt grozave.
- Până se vor încurca de tot. - Ei.
- Cumva... - Atât de frumos.
- Serviți-vă - Îl știi pe unchiul Al, nu-i așa?
- Da, da. - Un Crăciun fericit vă urez...
- Nu i-am luat niciodată nimic. - Avea o mică mustață.
- Era prietenul tatei, nu? - Da, da!
- Îl știu pe unchiul Ed. - Nu, unchiul Al.
Ați sunat la Callaghan. Lăsați mesajul...
...și te voi suna eu. Ciao.
Bună, sunt Ashley. Lisabona e nemaipomenită.
Dar îmi scurtez călătoria pentru că, m-am gândit bine și...
La naiba, mă mărit cu tine.
- Jack! - Bună.
Jack, n-o trezi pe Lucy.
Cine e Lucy?
Lucy e logodnica lui Peter.
Ba nu e logodnica lui Peter.
- N-ai cunoscut-o? - Nu.
E grozavă. O s-o iubești.
Știi ceva, cred că am să rămân peste noapte.
- Să nu-mi mănânci cerealele. - Sunt cerealele acelea speciale?
Ca ultima dată, când ai luat jucăria surpriză?
- Bună dimineața. - Doamne.
M-ai speriat.
- Scuze. - Bună dimineața, Jack.
Nu cred că ne-am cunoscut.
Probabil pentru că nu ne-am mai întâlnit.
Ar putea exista o legătură.
Taxiul meu. Trebuie să plec.
E foarte târziu, așa că trebuie să plec.
Mi-a părut bine, Jack. Deci, la revedere.
- Lucy. - Bine, știu că...
- Hei. - Ce?
Bine-ai venit în familie.
Mulțumesc.
Pa.
Ne rugăm ca prezența binefăcătoare a Domnului...
să fie alături de cei bolnavi, și de familiile lor.
În special pentru Jo-Jo Goreki, Peter Callaghan,
Craig Little și Peggy Dunne.
Domnului să ne rugăm. Doamne...
Doamne, ascultă-ne rugăciunea.
Doamne, ne-ai spus să trăim ca o familie.
Deci, cine-i Lucy?
E logodnica fratelui tău.
Crezi că dacă Peter s-ar fi însurat,
n-ar fi anunțat în ziarul Tribune?
- Noi citim Sun Times. Amin. - Amin.
- Și de ce s-a fofilat azi dimineață? - Are o slujbă.
Îmi place mai mult Slujba în latină.
E mai frumos când nu înțelegi ce spun.
- Ai luat proprietatea Borbeau? - Am luat-o.
- Dar pe Downey? - Luat-o.
- Himmelsein? - Da.
- Ai luat și pe Van Allan? - Himmelstein a durat prea mult.
- Pentru numele lui Dumnezeu, Jack. - Nu mai înjura!
- Tu conduci afacerea acum. - Trebuie să discutăm anumite lucruri.
- Discutăm mai târziu, bine? - Discutăm acum, nu te poate ucide în biserică.
- Puteți vorbi mai încet? - Vorbește frumos, amice, suntem în biserică.
- Deranjați slujba! - Și cine te-a pus pe tine Papă?
- Ox! - Cum a ajuns Joe Kelly să fie lector?
- A luat marijuana. - Amin.
- Bună, Luce. - Bună, Lucy.
Bună, Lucy.
...mama ta de...
Scuzați-mă, locuiți aici?
Dacă locuiesc aici? Blocul ăsta e al meu.
Grozav.
Atunci o știi pe fata care locuiește la 201.
Dacă o cunosc? E cea cu care ies în oraș.
Aha.
Foarte curat.
Pisicuță...!?
Pisicuță bogată...!?
Haide, e ora mesei.
Pis, pis...
Pisicuțo?
Mâncare.
Pis, pis, pis.
Vino aici.
Hai, drăguțo.
Unde ești...
Îmi pare rău.
Frumoasă lovitură.
Să aduc niște gheață. Scuză-mă. Nu așteptam pe nimeni.
Cum ai intrat aici?
Păi... cu cheia?
Cheie? Aha, stai mult pe-aici?
Nu, știi, hrănesc pisica.
Peter nu are nici o pisică.
Bună drăguțo! Fluffy!
Bună, Fluffy.
Trebuie să fii tare flămândă.
Răspunzi?
Nu, o să las robotul să răspundă.
Alo?
E pentru tine.
Alo.
Bine. Pa.
Erau de la spital. Au spus că se obișnuiește ca...
prietenii și familia să doneze sânge.
Să mergem împreună.
Știi ceva? Ar fi bine să mergem cu camioneta ta.
Ba nu. Putem să luăm mașina lui Peter.
- Bine. - Știi unde o parchează, nu?
Da.
Ne trebuie poza ta pentru invitații.
- A mea? - Nu, a ta împreună cu Peter.
- Nu prea sunt fotogenică. - Mă îndoiesc.
Acuma, vreau să stați aici și să beți asta, altfel o să vă vină rău.
- Când ai început să te vezi cu Peter? - 17 Septembrie.
- Trei luni. Ce rapid. - Habar n-ai tu...
- Soră! - Sunt bine.
- Stai, n-am terminat cu tine! - Gata, gata.
La ce dracu îi trebuie televizor? Doar e în comă!
Ox, te poate auzi.
Atunci ia-i un radio.
- Poate ar vrea să-i cântăm. - Poate Lucy știe care e melodia lui favorită.
- "Puff, dragonul magic." - "Dragon."
"Dragon."
Care din cei trei Stooges era favoritul lui Peter?
Curley.
Curley!
- Ăsta e favoritul tuturor! - Nu, mie-mi place Shemp.
- Înghețata favorită. - Baskin-Robbins.
- Echipa favorită. - Chicago.
- Cubs sau White Sox? - Ce dracu se petrece?
De ce o întrebi astea?
Nu mă întreba pe mine, întreabă-l pe prietenul ei.
Nu e amuzant deloc.
- Nu, nu prietenul acesta. - E vorba de...
Joe Fusco.
Joe... Joe Jr.
Așa e. Domnul Joe Fusco Jr.
A spus că e intim cu tine.
Da, și tot el a inventat și folia de aluminiu. Delirează.
Era foarte lucid când am discutat cu el.
Vai de mine.
- Bunico, ești bine? - Vezi ce-ai făcut?
- Ce-am făcut? - Dacă ar vrea să dovedească, o poate dovedi.
Peter are doar un testicul.
- Nu se poate. - Se poate.
Acum o lună, a avut un accident...
Juca baschet, și amicul lui avea un creion în buzunarul din spate.
Poate că...
Nu.
- Nu! - Cineva trebuie să se uite.
Nu te uita la mine.
- Nu. - Da, poate că...
Nu e...
Gata, eu sunt mama lui.
Mamă!
Să privim partea bună a lucrurilor.
Acum are mai mult loc în chiloți.
Mamă!
- Cine e? - Ce se dă?
- Mi-ai tras țeapă! - Cu ce?
- Întâlnirea noastră. - Ce întâlnire?
La spectacolul cu Ice Capades. A trebuit să mănânc biletul tău.
N-am spus niciodată că o să ies cu tine.
- Ba da, ai spus! - Nu, n-am spus!
- Spus, spus! - N-am spus, n-am spus!
- Cine e? - Sunt Saul.
- Dumnezeule. - Ce, vrei s-o faci cu doi?
N-o fac cu doi, nici măcar cu unul.
- Mă bat eu cu tipul. - Treci în șifonier.
- Nici o vorbă. - Drăguți chiloțeii.
Mie-mi plac chiloții boxer, dar o să-i încerc și pe ăștia...
- Scuză-mă. - Ești cu cineva?
- Nu. E doar televizorul. - Aha.
Vrei o cafea, un ceai, ceva?
Nu. Chiar nimic.
- Lucy, trebuie să-ți spun ceva. - Ce?
Când ai stat noaptea aceea cu Peter, eu eram dincolo de ușă.
Știu care-i adevărul.
Iartă-mă, Saul. Știi, eu... Am să le spun totul.
Nu le spune nimic.
Mai știi când am spus că nu le-aș face nici un rău?
Da?
De când te-au cunoscut cred că l-ai adus înapoi pe Peter.
Dacă le spui adevărul, o să-l îndepărtezi din nou.
Au nevoie de tine, Lucy. Așa cum tu ai nevoie de ei.
Știu că ești o fată de treabă.
Și știu că o să faci ce trebuie.
- Mulțumesc. - Da, așa va fi.
Dar cum ai știut de chestia aia, cu Peter...
Peter, cu un singur...
Nici nu vreau să știu!
La revedere.
- Ce naiba faci? - Am alunecat.
Îmi probai pantofii?
Nu! Am căzut cu piciorul direct în pantoful tău.
- Cine e? - Eu sunt, Jack Callaghan.
- Nimeni nu mai utilizează telefonul?!... - Eu da.
Nu mă refer la numerele cu 89-89...
Cine ți-a zis?
Bună, alte întrebări?
Nu, am un cadou de logodnă.
Nu trebuia să te deranjezi.
Nu m-am deranjat. E din partea familiei.
Aha.
E o mobilă. Vrei s-o aduc sus?
Saul a fost pe aici?
Ce-a fost asta?
- Pisica. - Ce pisică mare.
Cred că ar trebui să...,
...s-o duci, la apartamentul lui Peter.
- Nici nu știi ce e. - Păi, știi,
orice ar arăta mai bine în apartamentul lui Peter.
Știi ceva? O să vin cu tine.
Cred că ai parcat prea aproape.
Da, e prea aproape de mașina din față.
Trebuie. Avem de descărcat mobila.
Ești gata pentru surpriză?
E grozavă.
E așa de grozavă.
- Îți place? - Da.
Foarte rău. Ox ți-a trimis balansoarul.
- Scuză-mă. - Nu-i nevoie. Eu l-am făcut.
- Ăsta? Nu te cred. - Șocant, nu-i așa?
- Pot să stau în el? - Leagănă-te.
E perfect. Ar trebui să le faci în serie.
Ar fi cam dificil.
Da, pentru că lucrezi cu tatăl tău, nu?
Firma se numea "Callaghan și Fii",
și când Peter a plecat la Drept, s-a numit " Callaghan și Fiul".
Dacă aș pleca și eu, ar rămâne doar "Callaghan".
- Hai să deschidem ușile... - Nu, gata, gata.
Vezi?
Ce tehnică!
În felul ăsta, e o tehnică aparte.
Domnule, ce apartament?
Numărul 57G.
Dar, știți, oaspeții trebuiesc anunțați...
Sunt cu ea. O ajut.
- Și? - N-o cunoașteți?
Nu.
Dar, sunt nou aici.
E logodnica lui Peter Callaghan, de la apartamentul 57G.
Aha, da.
M-ia spus despre ea, domnule. E groaznică.
Mie-mi spui.
Ai grijă.
Poate că ar trebui s-o înclinăm un pic.
Cred că s-a înțepenit.
Ce ce nu mă lași un pic? O să încerc o șmecherie.
Care e șmecheria?
- Să împing cu putere. - Bine.
- Gata, împinge. - Am împins.
Acum vrei să te ajut?
- Da, un ajutor ar fi bun. - Bine.
Unu, doi, trei!
Canapeaua cred că va sta acolo.
Ia priviți!
Idiotul m-a blocat aici.
Ți-am spus să nu parchezi așa aproape.
Ia vezi cât e ceasul.
E șase.
Pot să stea aici și toată noaptea.
Toată noaptea, nu?
Noapte bună.
Mă lași aici cu camionul?
Teoretic, da.
Pot să te conduc, dacă vrei.
Pentru ce?
Pentru protecție.
Nu, e în regulă.
Pentru mine. Nu vreau să rămân singur.
Ăsta e Chicago.
Pari să te fi congelat.
Probabil pentru că m-am congelat.
- Dar tu? - Geaca e cu două fețe.
- Acum o port cu fața mai călduroasă. - Înțeleg!
Ai nevoie de o haină mai bună.
Poftim? A fost a tatălui meu.
Atunci probabil că îi e frig acum.
S-a stins.
- Iartă-mă. - Nu ești tu de vină.
A murit anul trecut.
Pe mama, nici nu mi-o mai amintesc...
Cum era tatăl tău?
Semăna mult cu mine. Brunet, cu pieptul plat.
Ce îți amintești cel mai bine?
Am înțeles.
Îi plăceau hărțile.
Trăiesc pe hărți. Mașina mea e plină de ele.
Auzeam la televizor de un loc,
deschideam harta, și vedeam unde este.
Stabileam ruta, cum să ajungem acolo.
Dacă ar fi un loc unde vrei să ajungi...
- Florența. - Italia, deci.
Încă n-am făcut livrări în Florența, dar am auzit că e frumos.
- Da. - Pun pariu că n-ai ajuns acolo.
Nu prea există metrou până în Florența, așa că...
Dar am pașaportul.
- Pașaportul meu. - Ai pașaportul tău!
- Așa e! - La tine?
Da, știi, în caz că trebuie să plec numaidecât din țară,
...trebuie să ai... Așa e, e grozav. Ai dreptate.
Nu ești deloc fotogenică.
Glumeam. N-ai nici o viză înăuntru.
Da, nu am plecat încă nicăieri.
Dar, știi, plănuiesc o călătorie la Florența, în curând,
așa că, știi, o să plec.
O să-l faci tare mândru pe tatăl tău.
Da.
Într-o anume măsură, știi,
îmi amintești puțin de el.
Înțeleg, era un tip stilat, un adevărat gentleman.
- Un om muncitor, care... - Tocmai ai călcat într-un caca de câine.
Acum ești tare stilat, să știi.
Mai spune-mi. Unde ai crescut?
Te-ai transformat într-un guraliv în seara asta.
De fapt mi-a înghețat fața,
și dacă vorbesc mă încălzesc.
Mulțumesc, m-am simțit bine.
Aici e alunecos. Haide.
Am ajuns până aici. Te duc și restul de drum.
Ai grijă, e gheață pe jos.
Te duci mâine să-l vezi pe Peter?
- Gata... - Mă tragi și pe mine!
- E în regulă. Nu-i rău. - Gata?
- Gata? Bine. - Da.
- Ești bine? - Da.
- Cred că am scăpat. - Da?
- Pe aici? Bine. - Pe aici.
- Ce-a fost asta?
Au fost pantalonii, sau mușchii mei?
Dă-mi mâna.
Mai ai, pe sus pe la tine, vreo pereche de pantaloni?
Dacă îți vin pantalonii mei, mă sinucid!
- Nu trebuie să mergi după mine. - Nu, blochezi vântul.
Aștept până intri.
Noapte bună.
Deci, ne mai vedem când ne-om vedea?
Da.
Gata, Lucy, ori el, ori eu.
El.
Nu trebuie să răspunzi pe loc.
Am o aventură. Îl plac pe Jack.
- Care Jack? - Fratele lui Peter.
- Și? - Și crede că sunt logodită.
- Cu cine? - Cu Peter.
Lucy, n-am timp de așa ceva.
Nu, nu. Spune-mi ce să fac.
- Spune adevărul. - Dacă-i spun lui Jack că am mințit,
n-o să-mi mai vorbească niciodată.
Și Ox, și Midge, și Mary, și Saul...
Saul? Care Saul?
Vecinul de alături.
Și, știi ceva? De fapt, el știe.
Lucy, te naști într-o familie.
Nu te înrolezi în una, ca la infanteria marină.
Trebuie să-mi spui ce să fac.
Scoate-l din priză.
- Ești bolnav. - Sunt bolnav?
Înșeli o legumă.
Etalez pe față.
Te arunci? Nu te arunci.
Merge cu o pereche.
Impunător. Foarte înfumurat.
Am full. N-ai noroc la cărți.
Dar ai în dragoste.
Mi-amintesc că, prin a cincea sau a șasea,
când aveam mare noroc la poker,
mă duceam acasă, cu banii de prânz?
Cunosc cu ochii închiși biroul directorului.
Mereu îmi spunea:
"De ce nu ești și tu ca fratele tău Peter?"
Știi ceva, n-aveam nici o problemă cu asta.
Pentru că eram mândru de tine.
Și nu eram invidios pe tine pentru ce aveai.
Până acum.
Tai eu cărțile. Cartea mare o ia pe Lucy.
Bine, din trei încercări.
Și, Lucy, ați hotărât unde mergeți în luna de miere?
Eu am fost în Cuba.
Ricky Ricardo era cubanez.
- Nu-i așa că Peter arată mai bine azi? - Băiatul meu.
- Trebuia să se facă actor. - E înalt.
Toți oamenii celebri sunt înalți.
Lucy, poți să-mi găsești o fată drăguță pentru Jack?
- Mamă, fii serioasă. - Păi, aș putea să...
Nu știu care e genul lui Jack...
Îmi plac blondele. Durdulii.
- Alan Ladd nu era înalt. - Marshal Dillon avea doi metri.
Dar cu toții știm care e genul lui Lucy.
Piureul ăsta e tare cremos.
Ție îți plac brunetele.
Niciodată n-am putut face o friptură rumenită.
Ai nevoie de carne ca lumea.
Argentina are carne bună. Carne și naziști.
John Wayne era înalt.
Dustin Hoffman avea 1,70 m.
Ai vrea să-l vezi pe Dustin Hoffman jucând în Alamo?
- Piureul ăsta e așa cremos. - Spania are carne bună.
- Mary i-a zdrobit. - Cesar Romero era înalt.
Cesar Romero nu era spaniol.
N-am spus că Cesar Romero era spaniol.
- Dar ce-ai spus? - Am spus că Cesar Romero era înalt.
- Știm toți că era înalt. - Păi, asta am spus și eu.
Cesar Romero e înalt. Doar asta am spus.
Dacă vrei să afli ceva istorie, nu mă suna pe mine.
Dacă ești liberă de Anul Nou, am vrea să vii la noi.
Mulțumesc foarte mult. M-am distrat grozav.
- Și noi de-asemeni. - Mulțumesc. La revedere.
- La revedere. - Noapte bună.
Ia priviți. Sunteți chiar sub vâsc.
- Atunci, sărut-o. - Da.
- E doar un vâsc. - E tradiție. E Crăciunul.
Haide, prostule. Sărut-o.
- Așa. - La revedere.
- Noapte bună. - La revedere.
- Noapte bună. - Haide, Mary, trebuie să spălăm vasele.
Ca de obicei.
- O fisă, vă rog. - Mary! Ce căutați aici?
Vreți să intrați înăuntru?
- Se poate? - Bineînțeles.
Schimbă-mă, te rog.
- Bună. - Cine sunt?
- Eu sunt Mary. Ea e Beth. - Bună.
Mary este...
Lucy se mărită cu fratele meu, Peter.
Poftim? Lucy, te măriți?
Nu e încă oficial.
E încă prematur să afirm ceva, așa că...
- Trenul tău. - Trenul. Bine. Ne vedem mai târziu.
Mulțumesc că ați venit. Mi-a făcut plăcere, Beth.
- Fato, ești însărcinată? - Da, sunt însărcinată, Celeste.
Lucy, nu mi-ai spus nimic! Nici un detaliu...
- Ce se întâmplă? - Bine, Celeste.
Celeste, trebuie să faci sex ca să fii însărcinată.
Dar credeam că ești logodită.
Ne păstrăm pentru după.
Vă păstrați?
Peter? Bună, sunt Ashley.
Robotul ăsta funcționează?
M-am întors în Chicago, și m-am mirat că nu m-ai sunat.
Aș vrea o veste de la tine, și vreau să-mi văd pisica.
Sună-mă.
Ajunul n-a mai fost la fel...
de când a murit Guy Lombardo.
Îmi plăcea sunetul de clarinet.
Acum, nimeni nu mai cântă la clarinet.
Guy Lombardo nu cânta la clarinet.
N-am spus că cânta la clarinet.
- Știi, Benny Goodman, - Ei, tată.
- putea să cânte la o acadea. - Am pus mâna pe proprietatea Van Allan.
- Bravo! - Felicitări.
- Bravo. - Ascultați aici.
Lucy e însărcinată.
Cum ai aflat? Cum adică e însărcinată?
- De unde ai aflat? - Așa spune Beth.
- Am aflat de la ea de la serviciu. - Jack, tu știai ceva?
Du-te la tine în cameră.
- Cine e? - Joe Jr.
Nu sunt acasă.
Cunosc șmecheria.
Bătrânul meu mai are un set de chei.
Asta e ceva ilegal, Joey.
Le-am cerut să mi le dea...
din cele care se depun la cimitirul eroilor din Arlington.
Sunt frumoase.
Dar nu pot sa le accept.
Aș putea să mă mut la tine. Tata ți-ar mai scădea din chirie.
Mai am de trăit șase luni.
Încerci doar să mă faci să mă simt mai bine.
- E vorba de celălalt tip, nu? - Ce vrei să spui?
Am văzut cum îl priveai.
Cum îl priveam?
Ca și când ți-ai vedea prima ta mașină sport.
Poftim, ia-le. Poți să le depui la mormântul meu.
Mulțumesc.
Porți sutienul cel negru?
Îmi place lenjeria neagră.
- Jack. - Ce cauți aici?
- De duci la o petrecere. - Da, prietena mea Celeste dă o petrecere.
Te duc cu mașina.
Nu e departe, mulțumesc.
Nu, haide.
Bine, dar să știi că nu e departe.
Am cărat multe lucruri cu camionul ăsta.
- Și, te simți bine? - De ce să nu mă simt bine?
- Te porți foarte ciudat. - Nu, deloc.
- Ba da. - Nu mă port ciudat.
- Și, cu Peter? - Ce-i cu Peter?
Peter o să aibă o grămadă pe cap când se va trezi.
- Lucy! Ce mai faci? - Bună!
Haide, intră. A venit Lucy cu logodnicul ei!
- Lucy! Ce mai faci? - Jerry, îl știi pe Peter, nu?
Da, bună. Cindy, ia-i haina.
- Peter? - Trebuie să vorbim.
Arată bine, să știi.
Nu e Peter. E Jack.
- Și, cine e Jack? - E fratele lui Peter.
- Peter e tipul aflat în comă. - Da.
- Și atunci, de ce ai venit cu Jack? - Nu l-am adus pe Jack.
M-a condus până aici.
- Deci Jack e logodnicul? - Nu, Peter.
- Peter nici nu știe că exiști. - Știu asta.
- Deci Jack e de fapt Peter? - Da.
- Lucy... - Da?
Pentru chestiile astea există doctori, să știi.
Scuză-mă. E forte condimentată.
- Mulțumesc, Doamne. - N-ar trebui să mai consumi.
- De ce? - Nu-i face bine copilului.
- Așteaptă un pic. - E foarte frig. Atenție.
Seara asta n-a fost deloc strălucită.
Și eu am vreo vină?
Nu. Poți să mergi mai încet?
Ascultă. E o neînțelegere.
- Și chestia cu Joe Jr... - Poftim?
- Nu-i nimic. - Nu începe cu "nu-i nimic"!
Ce chestie cu Joe Jr.?
- Chestia cu aplecatul. - "Chestia cu aplecatul"?
- Exact. - Bine.
Ce vrei să spui cu "chestia cu aplecatul"?
- Pentru că mi-a dăruit flori? - Și apoi te-ai aplecat spre el.
- M-am aplecat spre el. - Da.
Cum anume m-am aplecat spre el?
- Cum te-ai aplecat spre el? - Da.
E altfel decât o îmbrățișare.
Îmbrățișarea e altceva.
Îmbrățișarea se face doar cu brațele,
iar aplecarea implică tot corpul.
Aplecarea implică dorință...
și acceptare.
Aplecarea...
Ei, Luce.
Tipul te deranjează?
Nu, nu.
Ești sigură? Îmi pare că se apleacă spre tine.
Mulțumesc. Vezi?
Dacă ai nevoie de mine, sunt acolo.
Bine, mulțumesc.
Știu karate.
Bine. Cum rămâne cu cealaltă chestie?
Care chestie? Cealaltă neînțelegere?
De ce ai crezut că sunt însărcinată?
Mary a spus că a auzit asta.
- Și ai crezut-o? - N-am nici un motiv să n-o cred.
Deci singurul motiv pentru care fratele tău m-ar lua de nevastă...
...e că sunt însărcinată, nu? Nu, nu.
Noapte bună.
De fapt, nu cred că ești genul lui Peter.
Da, Jack? Și al cui tip crezi că sunt?
- Mulțumesc. - E o idee bună, tu și cu Peter.
Doar că nu e ceva evident pentru toată lumea.
Jack, știi ceva? Am avut un Crăciun tare amărât.
Și tocmai mi-ai stricat și Anul Nou.
Dacă mai treci și de Paște, ai putea să-mi dai și foc la casă.
Lucy, fii serioasă.
- Ce vrei de la mine, Jack? - Vreau să nu fii nefericită.
Ești vreun aducător de fericire, Jack? Tu ești fericit?
Pentru că nu-mi amintesc să te fi văzut discutând cu tatăl tău.
Vrei să ieși din afacere, nu-i așa,
sau e doar o problemă de comunicare?
Ce știi tu despre familia mea?
Dacă ai stat o săptămână cu ei, nu înseamnă că ești expertă.
Tu ai stat o viață cu ei, și nu ești expert.
Știi, fericirea familiei e o chestie tare complicată.
Tatăl tău ar fi fericit să te știe într-o tonetă de bilete,
visând vacanțe pe care n-o să le ai?
Nu. Ai dreptate.
Dar nu știi ce înseamnă să fii singur.
Păi, îl ai pe Peter.
N-am pe nimeni.
La mulți ani!
Noapte bună.
Ox, m-au chemat de urgență aici. Ce s-a întâmplat?
S-a trezit.
Ce fericit o să fie când o să te vadă.
Da.
Peter?
Familia ta e aici, Peter.
Tu cine ești?
Dumnezeule.
Are amnezie.
Amnezia e o stare de pierdere a memoriei...
e locală și întâmplătoare,
limitată la anumite lucruri.
- Amnezie selectivă? - Exactă.
Trebuie să vă spun ceva important.
- N-am fost niciodată... - Însărcinată?
- Poftim? - Știm, ne-a spus Jack.
- Jack. - Până la urmă ai reușit, nu?
- Mă bucur că ești aici. - Domnule doctor? S-a trezit din nou.
Gata, să mergem.
Jack, mă bucur că ești aici.
- Saul! - Ascultă, lasă-mă pe mine.
Sunt prea bătrân ca să mă omoare dacă le spun.
- O să mă ocup eu, bine? - Bine.
- Și o s-o fac chiar acum. - Bine.
Sunt în spatele tău.
- Cum te simți, campionule? - Nu prea știu.
- Bună. - Pe ea o ții minte, nu?
- Ar trebui? - Privește cu atenție.
Îmi pare familiară. De ce?
- Cred că își revine. - Așa cred.
Ce să-mi revină? Spune-mi, ce?
- Ai amnezie. - Chiar am?
Peter, ești logodit.
- Cu cine? - Cu Lucy.
Lucy? Cine e Lucy?
- Nu-ți amintești, nu-i așa? - Scuzați-mă.
- Ți-am adus niște jeleu. - Îmi place jeleul?
Pentru seara asta, ajunge.
- Să mergem acasă. - Rezistă pe poziții.
- Noapte bună, dragă. - Noapte bună, mamă.
- Ce bine-mi pare că te-am văzut! - Mamă!
- Arată așa bine, nu? - O să scape.
Cred că arată grozav.
- O să mai venim. - Jack, vino și tu acasă.
- Saul, unde ai fost? - Ce, n-am voie la baie?
- Saul! - Mă ocup eu. O să le spun.
Când? Când? La nunta de argint?
- Lucy, o să le spun! - Să le spui!
O să le spun!
A, B, C, D, E, F, G
Jack, ai fost grozav săptămâna asta.
Da, când te-am acuzat că îi minți pe toți.
Sau când am spus că ai o relație cu Joe Jr.
Sau când am crezut că ești însărcinată, și am spus asta prietenilor tăi.
Ai avut o săptămână tare ocupată, nu?
Ascultă, Jack...
De mâine...
lucrurile vor fi diferite.
Da.
Vroiam să-ți spun că mi-ai devenit,
un foarte bun prieten.
Bine.
Un bun prieten. Lucy!
Da?
Am glumit când am zis de tine și de Peter.
Cred că sunteți un cuplu grozav,
și mă bucur că nu mai ești singură.
- La revedere. - Pa.
Jack, tu ești?
Bună, tată.
- Ți-am adus gogoși. - M-ai salvat.
Maică-ta mă pune să mănânc numai brioșe fără colesterol.
Au gust de rumeguș.
- Ai recuperat? - N-am citit rubricile funerare de o săptămână.
Am pierdut multe ocazii după Crăciun.
A fost o săptămână dificilă, nu?
Viața e o pacoste, îți spun eu. Știai asta?
Muncești ca să-ți ții familia, și pentru o clipă,
toate sunt bune.
Toți sunt bine. Fericiți.
În acea clipă, ai parte de pace.
Tată, acum nu e acea clipă.
Ce vrei să spui?
Știi balansoarul acela pe care l-am făcut bunicii?
Da, e atât de frumos, că îi e milă să stea în el.
Acum două luni, am vândut trei, cât ai clipi din ochi.
Am vândut trei mese de sufragerie. Mai am comandă de șase.
E o afacere alternativă bună.
Nu e o afacere alternativă. E... o afacere bună.
Stai puțin. Nu vrei afacerea mea?
Nu o vreau.
- De când te gândești la asta? - De mult timp.
De ce nu mi-ai spus mai din vreme?
Aș fi putut s-o vând lui Eddy la preț dublu.
Puteam s-o duc pe maică-ta în croaziera pe care și-o dorea.
Nu ești supărat pe mine?
Ești nebun?
Ești nebun! Veri să faci balansoare.
Doamna Fletcher s-a dus până la urmă, nu?
Numai sufrageria ei face vreo 40 de mii.
Băieții lui McMurphy se bagă înainte să moară omul.
- Asta e problema lor, sunt prea băgăreți. - Foarte băgăreți.
- O să-i sunăm săptămâna viitoare. - To o să-i suni.
Așa e. Eu o să-i sun.
- Îmi dai și mie o gogoașă? - Scuză-mă.
22, 10, 40. Cifrul de la seif.
- Data nașterii: 11 martie 1959. - Trebuie să ți-o amintești pe Lucy.
Numărul de asigurări sociale: 144-60-6894.
O iubești. Doar că... nu ți-o amintești.
Media 3,73, Universitatea Northwestern.
- Pot vorbi cu Peter singur? - Totul e în regulă, Saul?
- Șef de promoție, 1981. - Vreau să vorbesc cu finul meu.
- Stai să-ți iau asta. - Mulțumesc, mamă.
- Ne vedem mai târziu, dragule. - Ești sigur, Saul?
- Desigur. - La revedere, fiule.
Peter, te știu de când erai mic.
Am participat la toate evenimentele, de la grădiniță
și până ai descoperit că-ți crește păr la cocoșel.
Ai avut parte de o bună educație.
Ești popular printre prietenii tăi. Ai o viață frumoasă.
Și toți știu că ești un tip arătos.
Dar, Peter, ești un fraier.
- Poftim? - Sunt nașul tău.
Te iubesc, ca și când ai fi băiatul meu.
Dar e adevărat că... ești un fraier.
Există și vreo concluzie?
Lucy.
Peter, trebuie să știi ceva despre ea.
Vezi tu...
Știi,
nu e doar logodnica ta, e îngerul tău păzitor.
Peter, ți-a salvat viața!
Azi va veni să te vadă, și vreau să-ți faci un serviciu.
Vreau s-o privești în ochi, și s-o asculți cu inima unui bărbat...
căruia i s-a mai dat o șansă în viață.
În două minute, dacă nu o iubești,
spune-i că vrei să te desparți, și reîntoarce-te la prostia ta.
Dar, dacă în cele 2 minute, ai văzut ce vedem cu toții,
o s-o ceri de nevastă pentru a doua oară...
și s-o iei înainte să poată să scape.
Până să apară, gândește-te...
la ce ți-a spus un prost bătrân.
E bine?
Dacă eram cu 40 de ani mai tânăr, o luam eu de nevastă.
Dacă și-ar converti religia. Am glumit.
A, știu!
- Lucy! - Bună.
Bună.
Am venit să-ți aduc lucrurile.
Vrei un sandviș?
Nu, mulțumesc. Vrei ceva?
Aș vrea să am hainele mele pe mine.
Îmi place pardesiul tău, cel albastru.
- La două rânduri? - Da.
- Acela îmi place și mie. - Serios?
Da.
Te rog, stai aici.
Am văzut o poză cu tine, când ai salvat cele trei veverițe.
Ele nu sună, și nu-mi scriu.
Asta a fost demult.
Ca adulți, nu prea mai facem fapte eroice, nu?
Asta-i sigur. Dar tu faci!
Să sar în fața trenului nu e ceva obișnuit pentru mine.
Nu cred că am făcut ceva eroic în toată viața mea.
- Am fugărit un hoț de buzunare odată. - Tot e ceva.
L-am convins să-mi dea poșeta.
Mulți bărbați, de la început nici nu l-ar fi urmărit.
Lucrez la Metrou, și știu.
Cedezi locul tău în metrou în fiecare zi.
Asta nu e ceva eroic.
Este pentru cei care primesc locul.
Și în fiecare zi îmi dădeai ceva la care să mă gândesc.
Știi, îmi amintești de cineva.
Probabil de tine.
Mulțumesc.
Doamnă! Scuzați-mă...!
Ce apartament?
- Ești nou. - Da, doamnă. Ce apartament?
Merg la apartamentul lui Peter Callaghan.
Numele dumneavoastră?!...
Ashley Bartlett Bacon. Sunt logodnica lui Peter.
Nu sunteți logodnica lui.
Ce?
Ei, arăți bine azi!
Mă mută la etajul doi.
Grozav. Te superi dacă conduc eu?
Nici o problemă, ne vedem la lift.
Ia de aici. E ceva de contrabandă.
Ciocolată cu unt de arahide. Mulțumesc.
- Lucy e nemaipomenită, nu? - Da.
- Ne-am logodit. - Da, am auzit.
Acum îmi amintesc.
Totul e mai bine. Toate sunt mai frumoase.
Până și ciocolata cu unt de arahide pare mai bună.
Bine. E de mentă.
Nu contează. Am renăscut.
M-aș confesa către tine, dacă ai fi preot.
Nu te confesa. Încerc să fiu optimist. Mănâncă-ți doar înghețata.
Nici nu știu ce cadou v-a trimis secretara mea de Crăciun.
Un coș de fructe. Nu vreau să mă amestec...
- N-am fost vreodată credincios unei femei. - Am să plec.
Mai știi veverițele alea?
Nu începe cu alea.
Întâi le-am dărâmat din cuibul lor lovindu-le cu o piatră...
- Peter. - Apoi le-am salvat.
I-ai spus asta și lui Lucy?
Asta a fost demult. Cu Lucy, încep de la început...
Ea e...
Aș spune că îți place imediat ce o vezi.
Te face să nu mai știi dacă s-o îmbrățișezi sau să te lupți cu ea.
S-ar duce până în Europa doar ca să aibă o ștampilă pe pașaport.
Nu știu dacă asta e ceva normal...
sau dacă e doar ceva exagerat.
Nu, asta nu.
Dar trebuie să fie ceva special cu ea. Trebuie.
Și aș vrea să-mi petrec restul zilelor cu ea, să aflu de ce.
Nu trebuie să aflu astăzi, sau mâine,
nici într-un an, sau zece ani.
Nu trebuie să am toate răspunsurile...
Poate că într-o zi o să am un indiciu,
dar nu pot face un legământ pe viață.
Are vreun sens chestia asta?
Nu prea, dar ai avut o lovitură la cap.
Pantofii mei.
Bună.
- Ce au spus? - Cine?
Familia Callaghan. Sunt înăuntru?
Tocmai au plecat.
- Ce reacție au avut? - Nu le-am spus încă.
Ce vrei să spui... Saul?
- Dar cu Peter? - Nici lui nu i-am spus.
- Poftim? Saul, ai spus că te ocupi. - Mă ocup.
- Așa te ocupi? - Așa mă ocup.
- Saul? - Ce e?
- Ești concediat. - Poftim?
- Scuze. - Iertați-mă.
- Două, vă rog. - Patru, vă rog.
- Mulțumesc. - N-ai pentru ce.
- Ashley! - Ticălosule!
Te-ai logodit?
Să-ți mai amintesc că m-ai cerut de nevastă?
Ai spus că nu. Ne-am despărțit.
Nu, eram confuză. Am revenit.
- Te-ai mutat în Portugalia. - Dar... nu m-am gândit că o să...
o iei pe prima fufă care-ți iese în cale.
- Lucy nu e o fufă. - Lucy?
- Lucy ...și mai cum? - Nu-mi amintesc.
Mincinosule!
Nu-mi amintesc s-o fi cerut. Eram în comă. Amnezic.
Amnezic? Da, asta e bună.
Bine, fie! Îmi vreau lucrurile înapoi.
Bine. Atunci vreau și eu lucrurile mele înapoi.
- Ce lucruri? - Nasul tău.
- Nu-mi poți lua nasul înapoi. - Am plătit pentru el.
Atunci, ia de aici. Ai plătit și pentru ei.
Pe ăștia păstrează-i. Sunt un nou om, Ashley.
Atunci, du-te și ia-o de nevastă.
Ține-o tot așa, Peter.
Țintești și mai sus!
- Da! - Așa e, amice.
Doctorul vine imediat.
- Lucy, l-au mutat. - L-au mutat?
- Vino cu mine. - Unde?
Jos.
- Lucy. - Ce.
- Lucy. - Bună, Peter.
- Bună. - Ce bine arăți.
Chiar mă simt.
Când înfruntă moartea, un bărbat se privește pe sine.
Iar la mine, nu mi-a plăcut ce-am văzut.
Un tip care are abonament la Chicago Bulls,
un portofoliu de investiții,
un apartament în Rue du Faubourg, Saint Honore.
- Unde? - În Paris.
Dar am văzut și un bărbat care nu are vreun sprijin.
Nimeni cu care să poată avea un copil.
Tu ai fost acolo când am avut mai mare nevoie.
Mi-ai dăruit o a doua șansă în viață.
A trebuit să intru în comă ca să mă pot trezi.
Familia mea te iubește. Poate și eu te voi iubi.
Lucy Eleanor Moderatz, vrei să te măriți cu mine?
Wanda? Wanda? Ai pățit ceva?
Wanda?
Părul tău e foarte voluminos în seara asta.
Mulțumesc. Îmi place parfumul tău.
Se numește "Parizianul". E din Franța.
- Frumos. - Ce mai faci?
Te întâlnești cu Lucy?
Da.
E cea mai mișto gagică din clădire.
Dar tu ești cea mai mișto gagică de pe etajul trei.
- Joe Jr.! - Phyllis!
Nu? Celălalt?
Ăsta?
Nu vreau nici o floare, nu port lenjerie neagră,
și nu vreau să mă mut cu tine, Joe...
Jack.
N-am flori, dar nu m-ar deranja să văd lenjeria ta neagră,
dar, date fiind circumstanțele, nu ne putem muta împreună.
Credeam că e Joe Jr.
Mereu cred asta.
- Vrei să intri? - Da.
- Da? - Da.
Asta e...
rochia de mireasă, nu?
Rochia de mireasă.
Merge și ca eșarfă.
Da.
Vroiam să-ți dau ceva, înainte să curgă celelalte cadouri.
Am cărat niște mobilă în Mica Italie. Am văzut-o în vitrină...
Florența.
Mulțumesc. E foarte frumoasă.
Vroiam să-ți spun că Peter...
e un tip norocos.
Mulțumesc.
Trebuia să spun asta, pentru că o să-mi fii cumnată.
Atunci, cred că o să ne vedem tot timpul.
- Mai bine aș pleca. - Da.
Jack!
Da?
Îmi poți da un motiv pentru care...
n-ar trebui să mă mărit cu fratele tău?
Nu pot.
- Ce e asta? - E o invitație de nuntă.
E invitația la nunta ta!
Și?
Cu cine ne mărităm?
Jerry, cu Peter Callaghan.
Cu tipul în comă? Ești nebună?
Da, Jerry, sunt nebună.
În fiecare zi stau într-o boxă, ca un vițel.
Lucrez în fiecare zi. Acasă mă duc la o pisică.
Și acum, un bărbat frumos și bogat m-a cerut, și am spus DA.
Bine. Asta mă face să par foarte nebună.
Nunta e mâine, Lucy.
Știu asta, Jerry. Aș fi vrut să fie ieri, să știi.
Știi de ce? Pentru că azi aș fi fost în luna de miere,
aș fi avut o ștampilă în pașaport,
și ar scrie Italia pe ea!
Și cu celălalt tip?
Nu m-a vrut.
- Poate a uitat. - O femeie nu uită de ziua nunții.
Poate se circulă greu pe stradă.
Arăt cumva ridicol?
- Nu, arăți bine. - Bine, bine.
- Ai inelele? - Da, le am.
Care e problema ta, Jack?
Ești nasol.
Eu, sau ambientul?
E o adevărată adunătură.
Ce-ți trebuie?
Iat-o că vine.
E doar puțin nervoasă.
Nu glumești.
E încântătoare.
Dragi invitați, ne-am adunat aici, astăzi...
Obiectez.
N-am ajuns încă la partea aceea.
Și eu trebuie să obiectez.
- Și tu? - Eu... mă gândesc!
Ce mama dracului se întâmplă?
Îl iubesc pe fiul tău.
Știu asta.
Nu pe acesta. Pe celălalt!
Jack, ce dracu ai făcut?
El n-a făcut nimic.
Eu sunt de vină. Doar eu.
Elsie, cum te simți? Te simți bine?
Mai țineți minte ziua aceea când eram la spital?
Bineînțeles că da. Ei bine, atunci m-am cam pierdut.
I-am salvat viața lui Peter, scoțându-l de pe șine.
Dar când am ajuns la spital, nu m-au lăsat să-l văd.
Și, cineva i-a spus doctorului că eram logodnica lui.
Doar că, nu era adevărat.
N-am fost logodită cu Peter.
Și, de ce nu ai spus nimic?
Pentru că n-am știut cum să vă spun.
Nici măcar nu ne-am cunoscut până în acea zi.
Când am ajuns la spital, totul s-a petrecut atât de repede,
și n-am putut să vă spun adevărul.
Și apoi, n-am putut să vă spun, pentru că...
Adevărul e că m-am îndrăgostit de tine.
Te-ai îndrăgostit de mine?
Nu. Adică ba da. De voi toți.
Acum o clipă eram singură... și apoi am devenit...
o logodnică, o fiică,
o nepoată, o soră...
și un prieten.
Poate că ți-am salvat viața, atunci, pe șine...
Dar știi, de fapt, tu m-ai salvat pe mine.
M-ai lăsat să devin o parte a familiei tale,
și n-am mai simțit așa ceva de mult timp.
Și nu vroiam să scap această ocazie.
Deși știam că va dura puțin, vă voi iubi mereu.
Îmi pare foarte rău.
Și îmi pare tare rău pentru covorul tău.
Care covor?
Peter Callaghan e logodit cu mine!
- Mă opun acestei căsătorii! - Treci la coadă!
Iar eu obiectez la obiecția ta.
- Cine mai e și ăsta? - Soțul lui Ashley.
Ai cerut în căsătorie o femeie măritată?
Da. Iar eu eram în comă când fratele meu...
...mi-a distrus logodna!
- Peter, cum poți face asta? - Mi-ai promis.
Ne era mai bine despărțiți.
Ia stați puțin.
Ei, Luce, vroiam să-ți spun că,
îmi pare rău pentru tine și tipul ăla.
Și că, acum...
trebuie să asculți copilul din tine,
să-ți explorezi latura feminină,
și să nu începi să mănânci dulciuri și prăjiturele,
că o să te umfli ca mătușa mea Roberta.
Și,. ...meritai ceva mai bun decât atât.
Și, cum mai merg treburile cu Miss Etajul Trei?
M-a...
Joey. Joey.
- Ai ceva prăjiturele? - Nu.
Știi ceva? Poate probezi niște pantofi de-ai mei.
- Bine. - E în regulă.
- Ultima zi? - Da.
- O să-mi lipsești. - Tu o să-mi lipsești.
- O să ne mai revedem. - Fii sigură.
- Desigur. - Bine?
- Bine. - La revedere.
Lucy.
Trebuie să te întreb ceva.
Pune-te în genunchi. E mai romantic.
O cere! Lasă-l acum.
Îl las.
Pot să intru?
Nu pot.
Nu fără fisă.
Tocmai ce-a pus fisa înăuntru!
Zău? N-am observat!
Te măriți cu mine?
Da.
Te iubesc.
Și eu te iubesc înapoi.
Ce frumos e.
Sunt așa fericită.
Plănuisem să mă mărit cu Peter, dar l-am luat pe Jack.
Slavă Domnului că tata avea dreptate.
Viața nu iese niciodată cum o plănuiești.
Dar Jack mi-a dăruit cadoul perfect:
o ștampilă în pașaport.
M-a dus la Florența în luna de miere.
Ați putea spune că mi-a dăruit lumea.
Peter m-a întrebat o dată, când am aflat că îl iubesc pe Jack,
și i-am răspuns: "În timp ce tu dormeai..."
Traducerea și adaptarea: adio67
Sincronizare și corectare: muLineZu